<<
Září
>>
|
Po | Út | St | Čt | Pá | So | Ne |
| | | | | |
1 |
2 |
3 |
4 |
5 |
6 |
7 |
8 |
9 |
10 |
11 |
12 |
13 |
14 |
15 |
16 |
17 |
18 |
19 |
20 |
21 |
22 |
23 |
24 |
25 |
26 |
27 |
28 |
29 |
30 |
| | | | | |
|
Stránku si právě čte 29 lidí.
|
|
Komentáře ke článku: Kdo jsem a kam směřuji (ze dne 02.01.2006, autor článku: Barbara Smílová)
Komentář ze dne: 09.11.2006 15:10:10
Autor: GreenEyes (@)
Titulek: Re: pro GreenEyes
Ja vim, Danusko. My se s Barcou zname ze srazu.
Jsem rada, ze Tvoje komentare mne zavedly k jejim dilum - jinak bych se k nim asi jeste dlouho neprokousala (valcim s casem, resp. s jeho nedostatkem). -)
|
Reakce na komentář "Re: pro GreenEyes"
************** * **************
Kdo jsem a kam směřuji
Kdo jsem a kam směřuji....(úkol do psychologie)
Kdo jsem? Divná otázka, jako bych si ji nepokládala ka?dý den, kdy? vstávám z postele, poka?dé kdy? stojím před zrcadlem a nahlas mluvím ke svému odrazu. Je?tě nikdy neudělala něco dřív ne? já, nikdy nemrkla, kdy? jsem nemrkla já, a přece se mi zdá, ?e ta dívka v zrcadle není toto?ná se mnou, ?e má svůj vlastní svět, ve kterém je ??astněj?í, ne? já tady. Jednou se stalo, ?e ta dívka v zrcadle, část z ní, pře?la do mě. Ta část rostla a vznikla Barbara Smílová. Holka, které má svou cestu, která si zvolila, ?e bude pomáhat, holka, co se sna?í hledat v lidech soucit a porozumění. A Barbora Macková? Ztracená holka, co neví jak dál, bloudí v kruhu a ztrácí se, je trochu pra?těná a je?tě dítě, jen?e Barboru Mackovou mají lidi z nějakého důvodu rad?i, doká?e se bavit a na nic nemyslet, vykládat blbosti a smát se jako blázen. Za koho ale psát tuto práci? Za tu, kterou jsem ve ?kole a doma, za tu, která se sna?í být neviditelná a zapadnout do davu? Nebo za tu, co chce pomoct, co se odli?uje, za tu z které mají mnozí lidé strach a mnozí ji nechápou?Tak málo mů?u být Barbara, tak hodně bych ji chtěla být. Pomáhat, vědět, ?e najdu v?dycky ta správná slova. Člověk se neustále přizpůsobuje a mění pro své okolí a ka?dou přetvářkou, v?dycky kdy? si na něco hrajeme, se kousek na?eho pravého já ztratí a já mám strach, ?e jednou otevřu oči a zjistím, ?e mě Barbara opustila a u? se nikdy nevrátí, ?e jsem někdo, kdo vlastně ani být nechci. Člověk vymodelovaný okolím, ve kterém ?ije, dokonalý proto, aby se mohl bavit s kýmkoli, ale člověk, který nedoká?e pomoct, který ztratil svou cestu a své sny. Znovu se ptám: kdo jsem? A znovu nenalézám odpověď. Mo?ná ani ?ádná neexistuje a celá tato práce je o dohadech, o tom, co si myslím, ?e jsem, nebo spí? o tom, co doufám, ?e jsem. Copak vy u? jste někdy přesně věděli, kdo jste? Věděli, kam vede ta va?e cesta? Vy ano? Nevěřím. Moje cesta se ztrácí ve tmě a ka?dý dal?í krok kupředu kousek osvětlí, ka?dým dal?ím krokem se blí?ím ke konci, ani? bych věděla jakému. Ne, já vá?ně nevím, kam směřuji, kam mě zavede má cesta a jestli má tato otázka znamenat, kam hodlám jít na vysokou ?kolu, a pak do jakého zaměstnání, kolik chci mít dětí, atd., ani to vám neprozradím. Chci brát dny, jak přicházejí, vyu?ít ka?dou situaci. Poka?dé, kdy? půjdu večer spát, si říct: Dneska jsem nic nepromarnila, dne?ní den jsem nepro?ila nadarmo, nikdy na něj nezapomenu. A někdy si zase stoupnout před zrcadlo a věřit, ?e tam je ten jiný svět, ?e ona mě jednou vezme sebou.
|
Zobrazit článek Kdo jsem a kam směřuji
|
|